- Det här har hänt... - Jag har levt i hemlighet.
- Tills nu. Jag måste lära känna henne. - Elena ser ut som Katherine.
Jag vill ha uppfinningen.
Damon har den och du ska ge den till mig.
Jag ger den inte till Isobel. John använder den för att döda mig.
Den blir värdelös när Bonnie häver förtrollningen.
Du tog en risk med Damon. Hur kunde du veta att han skulle ge den till mig?
För att han är kär i dig.
Jag kunde inte göra det. Det var inte rätt.
Men när Elena upptäcker det...förlåter hon mig aldrig.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter
- Den här klänningen gör ont. - Bit ihop, tjejen.
Nej... Uppställningen är fel. Parad- orkestern går före historiesällskapet.
Matt, dags att ställa sig på vagnen. - Ställ stolen på grundarnas vagn.
Dags att ställa sig på vagnen, mina damer.
- Se på dig, så retro. - Vad gör du här?
Varför skulle jag inte vara här? Bonnie avaktiverade uppfinningen.
Isobel är borta och det är grundarnas dag. Jag ska äta godis och ta din tjej.
- Sätt inte igång nåt. - Du startade det, med: "Jag är så osäker-
-låt Elena vara ifred"-talet. Jag njuter av det.
- Så länge du hörde det. - Vad då?
- Du har inget sinne för humor. - Jag har inget sinne för Damon-humor.
Damon-humor? Jag fattar. Jag är det bättre och läckrare alternativet-
-och du är rädd, nu när Katherine är borta, att jag ska intressera mig för Elena.
- Oroa dig inte Elena är inte Katherine. - Du har rätt, det är hon inte.
Anna.
- Se på dig. - Jag vet, dumt, eller hur?
Jag ska vara med i paraden. Hur mår du? Jag har varit så orolig.
- Jag känner mig så hemsk. - Varför då?
- Det var din farbror som dödade min mor. - Är du säker på att det var han?
Vem skulle annars ha gjort det?
Han förstår inte. Han är sån. Han hatar alla vampyrer.
- Han gör det han tror är rätt. - Försvarar du honom?
Nej, inte en chans. Men jag förstår var han kommer ifrån.
Han tror att alla vampyrer från grav- kammaren vill hämnas på staden, och han-
-försöker skydda den. - De vill ha hämnd.
De ville det. Det är därför vi är åtskilda från dem.
Mamma var inte ute efter hämnd. Hon ville bara ha sitt liv tillbaka.
- Jag måste lämna den här staden, Jeremy. - Ska du ge dig av?
Jag har funderat. Du kan följa med mig. Jag kan förvandla dig. Du ville ju det.
Här. Det är mitt blod.
Om du dör när du har det i ditt blodsystem, kommer du tillbaka.
- Anna... - Jag vet hur du känner dig.
Att vara ensam och känna sig tom invärtes. Ingen som förstår.
Som vampyr behöver du inte känna dig på det viset. Du kan stänga av det.
Jag kan visa dig.
Jag ville verkligen det.
Men jag tror inte att jag klarar av det. Jag är ledsen.
John? Är det ens möjligt?
Det finns inga bevis, men han dejtade Isobel när hon var tonåring.
Han skjutsade henne när hon skulle föda.
- Jag har aldrig tyckt om honom. - Jag är ledsen.
Jag ville säga det före Damon, på hans typiskt olämpliga sätt.
Jag är glad att du berättade det. Jag hoppas verkligen att det inte är sant.
Vad ska jag göra? Ska jag fråga: "är du min biologiske far"?
- När du är redo. - Jag kommer aldrig att vara redo.
Jag har nog med problem i min rätta familj. Jeremy hatar mig, med all rätt.
- Min dagbok gav honom all rätt. - Han är bara sårad och förvirrad.
Han kommer aldrig att förlåta mig för Vicki, för att ha raderat hans minne.
Han är din bror. Han förlåter dig. Ge honom lite tid.
- Säg cheese. - Göm gipset. Det är inte tidsenligt.
- Jag vill ha en med Bonnie. - Jag kan ta det.
Jag går till vagnen.
Jag bad om ursäkt.
Du hånglade med hans mamma och slog honom blodig. Det behövs mer än en ursäkt.
Jeremy. Jag undrade var du var.
- Du är fin. Bra jobb med vagnen. - Gå härifrån.
- Jag vill inte ha det så här. - Låt Damon radera mitt minne igen.
- Då kan jag bli din ovetande lillebror. - Snälla.
Låt bli.
Du kan inte fixa det här så enkelt. Sånt här fixar sig inte så lätt.
En stor applåd till Mystic Falls paradorkester.
För att visa lite lokalhistoria, har mr Saltzmans studenter återskapat-
-Virginia-slaget i Willow Creek.
Mina damer och herrar. Välkommen, fröken Mystic Falls-hovet-
-och deras snygga kavaljerer.
Här är Caroline Forbes, fröken Mystic Falls.
Visst är de vackra?
- Vad vill du? - Tittar på paraden.
Vart ska du?
Jag vill säga nåt till dig.
Tack... Saken som Emily förtrollade kunde ha dödat mig.
Jag uppskattar det du gjorde, så... Tack.
- Jag gjorde det för Elena. - Jag vet, men jag är ändå tacksam.
Och, jag är skyldig dig en tjänst.
Njut av paraden.
En applåd till Mystic Falls fotbollslag.
Låt oss visa dem vårt stöd.
Det här är nyckeln. När man skjuter in den, aktiveras enheten.
- Den fungerar bara en gång i 5 minuter. - Hur fungerar den?
Det är ett högt ljud som människor inte kan höra. Alla vampyrer inom 500 meter-
-blir handlingsförlamade, avslöjade. Under den tiden kommer fem poliser att-
-injicera dem med vervain och föra dem hit. Där vi ska döda dem.
- Anfaller de ikväll? - En vampyr har bekräftat anfallet.
Hör upp. Vi ska följa planen. Vi väntar till fyrverkerierna startar.
Tills dess, blanda er i mängden. Bli en del av firandet. De märker oss aldrig.
De vill ha hämnd för vad våra förfäder gjorde 1864. Vi blir deras mål.
Här är scenen. Här kommer grundar- familjerna att vara. Några frågor?
Vi tar en stor risk. Vi pratar om våra familjer.
Anna. Vad gör du här?
Det här är enda sättet att döda dem...
Alla.
Jag gillar dig bättre såhär. Den gamla stilen passade inte dig.
- Är det en förolämpning? - Det är en komplimang av högsta rang.
Jag vet att Stefan är orolig över vår vänskap.
- Nämnde han det till dig med? - Nej, nämnde han det till dig?
- Inget värt att upprepa. - Sluta med dina flirtiga kommentarer-
-och det du gör med ögonen. - Vad gör jag med ögonen?
Jag vill inte ångra att jag är din vän.
Vi måste kunna ordna det här. Jag ljög. Jag hade fel.
Men du är min bror, och jag älskar dig. Jag måste ordna det.
Berätta, vad ska jag göra?
Du kan dra åt helvete, Elena.
"Jag har så många känslor, men kan inte uttrycka dem."
"Det är så svårt att vara tonåring."
Säg inte sånt åt mig, jag är inte din syster. Och säg inte sånt åt henne.
- Dödar du mig för att jag sårade henne? - Ge henne lite spelrum.
- Hon raderade mitt minne. - Nej. Jag gjorde det. Hon skyddade dig.
Det hade hon ingen rätt att göra. Släpp mig innan jag ställer till en scen.
- Du är medvetslös innan du vet ordet av. - Släpp honom.
Mår du bra?
Vad min bror försöker säga, är: lägg inte skulden på Elena.
Damon förvandlade Vicki...
...och jag dödade henne. Hon var ett hot mot dig och din syster.
Jag är ledsen att det hände. Jag önskar att det inte hade hänt.
- Ni borde inte ha fått mig att glömma. - Snäll snut, ond snut. Det gillar jag.
- Vad håller du på med? - Han är en tönt.
- Det är hennes ensak. Håll dig utanför. - Får det bara finnas en hjälte? Förlåt.
Sluta. Du gör det inte av rätt anledning.
Nu är du så där avundsjuk igen. Vilka anledningar är de rätta? Berätta.
Det är bara äkta när det kommer från dig, att göra rätt sak, utan baktanke.
- Visst. - Det är helt nytt för dig.
Jag förstår varför du inte fattar det.
Vill ni använda vår stad som bete? Det är för farligt. Vansinnigt.
Vi har pratat med dina polismän. De är med på det.
- Har ni gått bakom min rygg? - Vi visste att du skulle reagera så här.
- Våra barn är här. - Vi måste. Vi har inget val.
Rådet är till för det här. Våra grundare skapade rådet av den här anledningen.
Jag är sheriff. Jag bestämmer. Och jag säger nej.
Richard, låt mig få prata med sheriffen ensam.
Du tänker inte klart. Du får mig inte att ändra uppfattning.
Är du fortfarande kvar?
Du måste få veta en sak. Vampyrerna från gravkammaren planerar ett anfall ikväll.
- Hur kan du veta det? - De tror att jag är med dem.
De vill döda grundarfamiljerna.
- När ska det ske? - När fyrverkeriet startar.
- John vill använda uppfinningen mot dem. - Då måste vi härifrån.
- Den fungerar inte. - Många kommer att dö.
- Var är de just nu? - De är redan här.
Vi vet inte vilka som har ätit vervain. Vi ska inte äta, vi ska döda.
Ni vet vad ni ska göra.
- Rick. Har du några vampyr-vapen i bilen? - Ja, hurså?
Parken vimlar av vampyrer. Vi kan behöva några pålar.
Jag fixar det.
- Vad gör du? - Räddar ditt liv. 15 ord eller mindre.
Vampyrerna är ute efter grundar- familjerna. Få henne härifrån. Nu.
- Vänta... Vart ska du? - Det var mer än 15 ord.
- Jeremy är här nånstans. - Då får vi försöka hitta honom.
Första året den här tiden, grälade jag och Bonnie. Vi lovade att inte prata igen.
Lägg ner det där, Caroline.
Tack.
- Vad gör du här? Jag bad dig att åka hem. - Jag ville inte.
- Du ska göra som jag säger. - Är allt som det ska vara?
Snälla, Tyler. Du måste åka hem. Ta med dina vänner.
Varför? Vad är det som händer?
Jag kan inte förklara. Alla måste åka hem. Nu. Snälla.
- Javisst. - Här. Ta min bil. Den står på baksidan.
Caroline, Matt, följ med honom.
- Vad gör du här, min farbror kan se dig. - Jag var tvungen att hitta dig.
Under 150 år har Mystic Falls varit den stad som alla har känt sig hemma i.
Trygg, välmående, och välkomnande.
Det har vi grundarna att tacka för. Därför ägnar jag kvällens fyrverkeri-
-till deras ära.
Ställ dig i position.
Njut av föreställningen!
Håll dig nära.
Ursäkta mig.
- Vet du vad du har gjort? - Ja, det vet jag.
Stefan? Vad är det som händer?
Mitt huvud.
- Vad är det? - Få det att sluta.
- Vad fan är det där? - Vad är det?
- Oljudet. - Vilket oljud?
- Aj! - Tyler!
- Caroline! Ta ratten! - Tyler!
Jag tar den här. Det finns en där borta. Ta den här. Spring!
- Jag vet inte vad som hände. - Polisen tar alla som har ramlat.
De sprutar in vervain.
De samlar ihop vampyrerna.
Hjälp honom. Han ramlade ihop.
- Mitt huvud! - Jag har hittat en.
Vad gör du?
Vad gör du? Låt henne vara!
Låt henne vara!
Apparaten har gjort sitt. Det enda som håller dem nere är vervain.
Vi har ont om tid. Nu avslutar vi det här.
Anna.
Du kan gå. Jag tar över.
Snälla.
Nej!
- Mår du bra? - Det var som nålar. Det har slutat.
Jag såg minst fem vampyrer som däckade. De togs till din familjs gamla byggnad.
- Det måste vara Gilbertanordningen. - Hur fick han den att fungera?
- Bonnie tog bort förtrollningen. - Eller så gjorde hon inte det.
- Vi såg när hon gjorde det. - Nej. Han har rätt. Tänk efter.
Vi bad Bonnie att förstöra en anordning som kunde skydda folket mot vampyrer.
- För att skydda dig. - Och Damon - vampyrer.
- Var är Damon? - Jag har inte sett honom sen det startade.
Kan du leta efter min bror? Och skjutsa hem honom?
- Liz. Mår du bra? - Hämta nyckeln i mitt bälte.
Jag har letat efter dig. Nåt har hänt med Richard. De tog honom.
- Vilka? - Dina poliser. Han är ju inte vampyr.
Kom så går vi.
- Borgmästaren? Är det du? - Vad gör du här?
Jag är vampyr.
Vad har du för ursäkt?
Allvarligt. Vervain påverkade dig.
Du är inte vampyr. Vad är du för nåt?
Borgmästare Lockwood...
- Mår du bra? Din sida träffades hårdast. - Jag mår bra. De hjälper Tyler.
Pulsen är stabil.
- Vad fan? - Vad är det?
Hans ögon.
- Vad hände? - Skräm mig inte på det där viset.
- Hon behöver hjälp! - Caroline!
Caroline. Vad hände? Vakna.
Vänta.
Jag kan höra dem. Byggnaden brinner.
- Var är Damon? - Med resten av dem. Där han ska vara.
Det är över för honom.
Du är galen.
För att jag gjorde det som skulle ha gjorts för 145 år sedan? Det här är rätt.
Gå. Du klarar dig inte ut igen. Då slipper jag döda dig.
- Finns det nån annan ingång. - Bruksdörren. Den är runt hörnet.
Ett steg till och poliserna får veta att det fattas en vampyr.
- Jag ber dig att inte göra det. - Det betyder ingenting för mig.
Det borde det, eftersom du är min far.
- Du vet om det. - Jag var inte säker. Men nu är jag det.
Du kan inte gå in. Elden tar död på dig.
Han är min bror, Bonnie.
- Stefan! - Du kan inte gå in dit.
- Vad gör du, Bonnie? - Jag är ledsen att jag ljög för dig.
Jag måste gå in dit.
Damon. Fort.
Bonnie... Vad är det? Kommer de att klara sig?
Elden är släkt. De säger att byggnadens gamla ledningar orsakade branden.
- Såg du vart Damon tog vägen? - Nej, han bara försvann.
Som vanligt.
Jag är så glad att du mår bra.
Jag försökte att hata honom.
- Det verkar vara meningslöst. - Du bryr dig om honom.
Det gör jag med.
Men jag älskar dig, Stefan. Jag vet att du är orolig över det.
- Jag vet hur min bror fungerar. - Men jag älskar dig, Stefan.
- Jag vet vad han kan ställa till med. - Jag älskar dig, Stefan - dig.
Du har inget att vara orolig över.
Jenna ringde. Jeremy är hemma. Jag ska bara hämta klänningen och sakerna.
Sen ska jag titta till honom.
- Vad gör du här? - Anna är död.
Jag förstod det när de förde bort henne.
Jag vet att du brydde dig om henne.
- Ja, det gjorde jag. - Jag såg när hon blev dödad.
Jag såg på, och allt jag kunde tänka på var...
Jag ville hjälpa henne.
- Men jag kunde inte. - Varför berättar du det här?
Jag har tagit bort ditt lidande, och jag kan göra det igen.
Men det är ditt val.
Du tror att du tog bort det, men det är fortfarande kvar.
Även om jag inte minns varför, känner jag mig fortfarande tom... Ensam.
Att få mig att glömma, gör det inte bättre.
Det tar inte bort det som verkligen är fel.
Det jag gjorde mot Vicki var fel.
Ledsen för min del.
Anna sa att vampyrer inte behöver känna sorg.
Att de kan stänga av den och sin mänsklighet.
- Det stämmer. - Är det enklare på det viset?
- Vad skulle vara enklare? - Livet.
Livet suger ändå, Jeremy.
Om man är vampyr behöver man inte ha dåligt samvete, om man inte vill.
- Var det så du gjorde? - Jag gjorde det under en lång tid.
Livet blev mycket enklare.
Hej.
Jag är verkligen ledsen. Jag vet inte vad som hände.
Det är ingen fara. Hon klarar sig.
- Vad händer? Mår hon bra? - Hon har inre blödningar.
- Hon förs till operation. - Klarar hon sig?
De gör allt de kan.
- Har du pratat med din mamma, Tyler? - Jag har lämnat ett meddelande.
- Du måste ringa henne. - Vad är det?
Det är din pappa.
- Hej. Du missade Elena. - Jag letade efter dig.
Elena är min bästa vän. Hon älskar dig. Jag kunde inte låta dig-
-och Damon dö i branden. - Jag är mycket tacksam. Det ska du veta.
Ja, men saker måste förändras. Damon måste förändras.
- Vi vill samma sak. - Vi vill skydda dem vi bryr oss om.
Skillnaden för din del är att Damon är en av dem. Du såg vad jag kunde göra ikväll.
Jag vet vem jag är nu.
Om Damon skadar någon oskyldig, dödar jag honom.
Även om jag måste ta dig också.
- Vi får hoppas att det inte sker. - Vi får hoppas att det inte gör det.
Vad gör du här?
Jag misslyckades och försökte rätta till det.
Vilket var...
Det är inget viktigt. Jag tar den åt dig.
- Tack. - När jag kom till stan-
-ville jag förstöra den. Men ikväll ville jag skydda den.
Hur kunde det bli så? Jag är ingen hjälte, Elena.
- Jag gör inte goda saker. - Det kanske finns nåt gott i dig.
Nej. Sånt är bara för min bror, dig och Bonnie.
Trots att hon har rätt att hata mig, hjälpte hon Stefan att rädda mig.
- Varför låter du så överraskad? - Hon gjorde det för din skull.
Det betyder att du tyckte att jag var värd att bli räddad.
Jag vill tacka dig för det.
Det var så lite.
Hej.
Det är sent. Du borde nog gå in.
- Vad håller du på med? - Jag vill inte prata om det.
Du skrämde mig.
Förlåt.
Jag träffade Isobel när jag var tonåring. Jag blev förälskad direkt-
-fast jag är säker på att hon aldrig älskade mig. Hon var speciell.
Jag hatar vampyrer så mycket för att hon blev sån. Hur det förstörde henne.
Jag skulle aldrig ha skickat henne till Damon om jag hade känt till förvandlingen.
Det är mitt fel.
Jag berättar det här, i förhoppning om att du ska förstå.
Tack.
Kan jag hjälpa dig?
Javisst.
Katherine?
Hej, John. Farväl, John.
Jag har letat överallt. Ja, nån har tagit mina saker.
Jag ska titta till Jeremy innan jag åker till sjukhuset. Kan vi mötas där?
Okej. Jag älskar dig, Stefan.
Jeremy? Är du vaken?
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter